Jag heter Marty Di Bergi. Jag är filmare, har gjort många reklamfilmer.
Den lilla hunden som jagar vagnen under diskbänken? Den var min.
1966 for jag till Greenwich Village och rockklubben The Electric Banana.
Leta inte efter den. Den finns inte längre.
Den kvällen hörde jag ett band som gav ordet rock'n'roll en ny innebörd.
Jag slogs av deras livsglädje, deras råa kraft och deras punktlighet.
Det bandet var Englands numera legendariska Spinal Tap.
17 år och 15 plattor senare är Spinal Tap fortfarande lika aktiva.
De har en plats i rockhistorien som ett av Englands mest högljudda band.
Så när jag senhösten 1982 hörde att Tap skulle släppa "Smell the Glove"-
- och planerade sin första turné i USA på sex år för att sälja plattan-
- sa jag genast ja till att göra dokumentären...
...eller rockumentären som ni nu ska se.
Jag ville fånga bilderna, ljuden, dofterna-
- kring ett hårt arbetande rockband på turné. Och det fick jag.
Men jag fick mer. Mycket mer.
Men, hallå, nog snackat av mig. Vad säger ni? Nu rockar vi loss!
- Jag blir pigg och glad av det. - Häftig klädstil. Läder.
- Är det här La Guardia? - Nej, JFK. New York, New York.
Akta nu.
Man blir nästan en i bandet.
Det är ingen uppdelning alls.
Musiken förenar folk med artisterna.
Live och direkt från helvetet: Spinal Tap!
Vi är Spinal Tap från England. Ni måste vara USA!
Vi pratar lite om gruppens historia.
Jag har förstått, Nigel, att du och David startade bandet... var det 1964?
Innan dess spelade vi i andra band. Jag i skifflebandet Creatures.
Jag var med i Lovely Lads. Sen såg vi på varann och sa: "Vi går ihop."
Så vi blev The Originals. Och vi blev tvungna att byta namn.
Ett annat band i East End hette Originals. Så vi blev New Originals.
Sen bytte de namn till Regulars. Vi kunde ha kallat oss Originals igen.
Vi blev The Thamesmen då.
- Er första trummis var...? - John Stumpy Peepes.
Han var suverän... Lång, ljushårig nörd med glasögon.
Bra look. Bra trummis.
- Vad hände med honom? - Han dog i en bisarr trädgårdsolycka.
Helt sjukt. Polisen sa att det var bäst att inte gräva för mycket i det.
- Och han ersattes av...? - Eric Stumpie Joe.
- Vad hände med Stumpie Joe då? - Det är ingen trevlig historia.
Han dog. Den officiella dödsorsaken var att han kvävdes av en spya.
Det var faktiskt en annans spya.
- De kan inte bevisa vems spyan var. - Fingrar lämnar inga avtryck på spyor.
- Så där ja. De kallar det här SoHo. - Så vadå?
Hejsan! Åh, Ian... Hej, killar. Hur är det?
- Vem är hon? - Bobbi Flekman.
Kom hit, allihopa.
Ja, Bobbi Flekman. Mästarinnan-värdinnan. Ni vet, ni vet.
Hej, snygging. Hälsa nu på sir Denis Eton-Hogg, Polymers vd.
Prata inte så mycket. Le bara och se pigga ut. - Denis, kom hit.
Du måste hälsa på Spinal Tap, våra hedersgäster.
- Pojkar, sir Denis Eton-Hogg. - Det här är Nigel.
Tack för att du låter oss...
Vi går hit och tar ett gruppfoto. Var är Christine? Var är min fotograf?
Kom, vännen. Heter du Christine?
Bra, bra!
Ni ser fantastiska ut. Jag önskar att jag såg lika bra ut på scen.
- Jag gjorde fågeln. - Gör den döda fågeln.
Käfta inte. Mim är pengar. Kom igen, sätt fart!
Vi på Polymer ser fram emot en lång och givande relation med Spinal Tap.
Vi önskar dem lycka till på turnén i Nordamerika. Så nu säger vi alla:
Tap erövrar Amerika!
- Ursäkta Läser du "Ja, jag kan"? - Ja, har du läst den?
Ja. Av Sammy Davis Jr? Vet du vad boken borde ha hetat?
"Ja, jag kan för att Frank Sinatra säger att det är okej."
Frank bestämde allt i det gänget.
Har du kommit dit då Sammy kommer ut från Copa klockan tre på natten-
- och ser Frank som går ensam nerför Broadway...
Jävla britter...!
Frank Sinatra är i en annan värld än den de befinner sig i.
Det är bara det att såna typer får allt de vill ha.
Så de förstår inte ett liv som Franks.
När man har älskat och förlorat som Frank vet man vad livet går ut på.
New York Times kan skriva nåt.
Men när släpps plattan? Det spelar ingen roll hur bra publicitet vi får.
Som jag förklarade i går så kommer vi inte att mätta New York-marknaden.
Men Philly är en äkta rockstad.
Jag lovar att plattan kommer att kunna köpas i stor-Philadelphia.
- Så ni satsar på den marknaden? - Vi... vi gör... jag gör allt jag kan.
Vi skyller inte på dig.
Men påverkar de inte sin publik? Ungdomar ser dem och har kul...
Men det är övergående. Jag vill inte säga det till dem-
-men det är bara en modefluga.
Nu talar vi om recensionerna av "Intravenus de Milo".
"Det smaklösa omslaget visar bristen på musikaliskt nytänkande."
"Bandets musikala mognad är obefintlig."
"De trampar vatten i ett hav av sjuk sexualitet och dålig poesi."
"Spinal Taps pretentiösa rockhymner får en att stilla undra:"
"Vilken dag skapade Gud Spinal Tap? Kunde han inte vilat den dagen med?"
Jag har aldrig hört den. Den var bra.
Recensionen av "Shark Sandwich" bestod bara av: "Skit-Sandwich".
- Vilken tidning skrev det? - Det är väl inte sant? Eller?
Allt tjafs om att turnera eller inte turnera. Vi hör hemma på turné.
Allt om att man är för gammal och för vit...
- Men plattan då, Ian? - Det är det verkliga problemet.
Man kan inte göra reklam för nåt som inte finns.
Det är en mycket obetydlig orsak. De experimenterar med förpackningar.
Har de apor som öppnar dem?
Och Boston-gigget är inställt. Fast det är ingen större fara.
POLYMER RECORDS VIP-RUM
- Ska ni släppa en platta eller? - Ja, "Smell the Glove", den borde...
- "Smell the Glove"? - Ja.
- Provokativt: "lukta på handsken". - Vänta tills du ser omslaget.
- Bobbi, jag måste få prata med dig. - Inte nu. Har du nåt att dricka?
Nej, jag behöver inget. Jag måste prata med dig om...
- Berätta nu vad du har på hjärtat. - Jag tänker på omslaget.
Vi har förstått att ert bolag inte gillar omslaget. Stämmer det?
- Du kan säga det rakt ut. - De gillar inte omslaget.
- De tycker att det är stötande. - Men vad tycker ni är stötande?
Ian, ni ställde en insmord naken kvinna-
- på alla fyra med ett hundhalsband om halsen och ett koppel-
- och en mans arm som håller i kopplet-
- och låter henne nosa på hans svarta handske. Är inte det stötande?
- Det här är 1982. - Just det. Ni måste glömma 60-talet.
Du skulle ha sett omslaget de ville ha. Det var inte en handske.
Du måste snacka med dina killar. Sexiga omslag säljer inte plattor.
Se bara på Beatles vita platta. Det fanns ingenting på det omslaget.
Ursäkta. Det ringer.
Hallå? Hej, Denis.
Okej. Säg det till honom. Ett ögonblick bara.
Ian! Eton-Hogg vill tala med dig.
- Tack, raring. - Ingen orsak... raring.
Hallå, sir Denis. Hur är det?
Jävla böggubbe! - Men det är inte alls så stötande, sir Denis.
Jag ringer er i morgon bitti.
Helvete! De släpper inte plattan för att omslaget är sexistiskt.
- Varför får man inte vara sexig? - Sex-istiskt.
Jag ville berätta det, men inväntade Denis beslut.
Men just nu vägrar både Sears och K-Mart att sälja plattan.
- De bojkottar plattan för omslaget. - Bolaget kan tvinga dem sälja den!
Allt handlar om pengar. Om den första plattan hade varit en hit-
- så hade vi kunnat tvinga dem. Vi kunde ha sagt åt dem...
Det var ett skämt som har blåsts upp.
Om vi tvingade henne att lukta på handsken hade det legat nåt i det-
- men det är bara ett skämt. Vi skojar, vi skojar.
Jag pratar med Denis.
Vi kanske kan kompromissa fram ett nytt omslag alla kan leva med.
- Var ni skolkamrater? - Nej, vi är inget universitetsämne.
- Varför har du tuggummi på fingret? - Jag behöver det kanske sen.
- Lägg det på bordet. Äckligt...! - Jag kanske glömmer det på bordet.
- Hur gamla var ni när ni träffades? - Runt åtta... åtta eller nio.
- Du var åtta och jag var sju. - Just det, ja.
Minns ni den första låten som ni skrev ihop?
- "All The Way Home" antagligen. - Minns ni lite av den?
- Jag skulle gärna vilja höra den. - Lite svart kaffe kanske gör susen.
Rätt enkel. Runt sex ord i låten. Man sjunger dem om och om igen.
Vi talar om er musik i dag. En sak som förbryllar mig är-
- att er publik huvudsakligen verkar bestå av unga pojkar.
Det är en sexgrej. Förutom att pojkarna identifierar sig med oss-
- så är det också en slags reaktion från kvinnorna på vår musik.
De är rädda. Det är min teori.
De ser oss på scen i tajta byxor. Vi har bältdjur i våra brallor.
Det är rätt läskigt - storleken. Och de springer ut skrikande.
I KVÄLL SPINAL TAP
- Ian, kan jag få prata med dig? - Självklart. Vad vill du?
Det är lite problem med... arrangemangen backstage.
- Med vad då? - Det är lite problem här.
- Jag vet inte var jag ska börja. - Sound-checken? Vad är det?
Titta, titta. Det är lite problem med det här miniatyrbrödet.
Jag har kämpat med det i en halvtimme och kan inte klura ut...
- Vi tar den här biten. - Vill du ha större bröd?
- Ja. Jag fattar inte hur... - Du kan vika det.
- Då blir det bara hälften så stort. - Inte brödet, vik köttet.
Om man viker det går det sönder.
Man måste vika och vika... Och allt måste vikas.
Sen är det det här. Jag vill ha stora bröd så jag kan lägga på det här.
- Det blir så här, men det går inte... - För att det hänger ut så där?
- Titta. Hade du hållit i den här? - Nej, jag hade inte velat äta den.
- Du har rätt. - Bevisföremål 1. Titta, titta.
Vem är här inne? Ingen. Och här inne en liten gubbe.
- Det är fullständig katastrof. - Du har rätt. Nigel, lugna dig.
- Det är lugnt, det är bara... - Det är bara ett fånigt universitet.
Låt det inte påverka spelningen.
Oroa dig inte för det. Det stör mig, men jag bryr mig inte. Jag är proffs.
- Spelar du på alla de här? - Jag spelar och vårdar dem ömt.
Det här är den finaste. Utan snack. Kolla vilken flame det är på den...
Den är... den är helt otrolig. Den är perfekt. 1959.
Den bara... Lyssna på den. Lyssna bara ett ögonblick.
- Sustainen. Hör på den. - Jag hör ingenting.
Du hade hört om jag spelade.
Den är berömd för sin sustain. Man kan hålla...
Man kan gå och käka och höra det där.
Kan du hålla den här? Det här är en Custom med tre mickar som...
Det här är min sändare. Jag fäster den här här nere på scen.
- Är den trådlös? - Exakt.
- Jag kan spela utan jox och mojs. - Kuta runt hela scenen med guran.
Denna är också speciell. Prislappen är kvar. Jag har aldrig spelat på den.
- Rör den inte! - Jag skulle inte.
- Jag pekade bara. - Peka inte ens. Den får aldrig spelas.
- Får jag titta på den? - Nej, du har sett nog.
Det här är en förförstärkare som vi har på scen.
Den är jättespeciell, för som du ser så är alla pottarna märkta till 11.
Alla pottarna på den.11,11,11...
Förstärkare brukar gå till 10. Betyder det att den låter mer?
Det är en högre. Det är inte 10.
De flesta spelar på tian. Man vrider upp dem till tio och maxar dem.
Man har den på tian på gitarren. Var kan man ta vägen sen?
Ingenstans. Exakt. Om vi behöver en extra knuff, vet du vad vi gör?
- Vrider upp till 11? - Exakt.
Varför inte göra tian högre och göra så att tian låter mest?
De här går till 11.
Är ni Spinal Tap? Vi har ett litet problem med er bokning.
- Hur litet? - Vi ville ha sju sviter.
- Vi la er på plan 7 i en svit. - Det är mer än ett litet problem.
Det är ett stort rum. Vi kan...
- Hur får 14 man plats i en säng? - Fresta mig inte, sir.
- Ha så kul, Ian. - Välkomna, mina herrar.
Hör på mig. Vi vill ha sviterna nu. De är trötta, vi har soundcheck...
- Vad är problemet? - Den knäppa gubben säger att...
Jag är precis som Gud skapade mig.
Vad är skillnaden på golf och minigolf? Se upp, nu kommer de.
Duke, Duke!
- Kan jag få din autograf? - Visst.
Duke? Duke! Det är okej, vi känner honom. Vi är Spinal Tap.
- David St Hubbins. Spinal Tap. - Derek Smalls.
- Vi måste gå. - Var spelar ni i stan? Spelar ni här?
Vi spelar på Enormodome, en kanonarena. Det är utsålt.
- Det stora stället. Är det utsålt? - Vi måste gå nu.
Himmel! Hur är det, grabben? Kul att se dig, Ter.
- Liam? - Ian.
Vi hade gärna stannat och snackat, men vi måste vänta på limousinen.
- Kul att se dig igen, Terry. - Hej då.
- Vi hörs. - Ha en bra dag.
- Jävla sopa. - Rånolla
- Han har så lite talang. - De var förband åt oss.
Vi fick be om ursäkt med vår musik. Folk buade ut honom när vi ropades in.
Vi fick våra rum. Stora, feta sviter.
- Vad är det? - Har du sett Duke Fames nya platta?
- Ja... - Har du sett omslaget?
- Nej... - Ett rätt makabert omslag.
- Det är nakna kvinnor och... - Han är bunden vid ett bord.
- Han har piskor och de är halvnakna. - Vad vill ni komma fram till?
Det är mycket värre än "Smell the Glove". Jag menar...
Han är offret. Deras invändningar byggde på att hon var offret.
- Är sångaren offret är det okej. - De gjorde en variant på det.
Vi borde ha kommit på det. Om vi hade bundit er hade det varit okej.
- Hårfin gräns mellan idioti och... - Genialitet.
Jag har lite dåliga nyheter. Vi är inställda här.
- På hotellet? - Nej, vår konsert är inställd.
"Memphis-konserten inställd pga brist på annons-pengar."
Sist Tap turnerade i USA spelade de på arenor för 10-15000 pers.
Den här turnén är de inbokade på ställen som tar 1200-1500 pers.
Betyder det att gruppens popularitet dalar?
Nej, nej, nej, nej... Inte alls.
Jag tror bara att deras dragningskraft söker andra vägar.
Jag ser att du har ett kricketträ. Spelar du?
Nej, jag bär det med mig för... Jag vet inte, det är väl nån slags...
- Jag vet inte... Vad heter det? - Koketteri?
Det är en totempryl. Men det har varit bra att ha några gånger.
I den kaotiska hårdrockvärlden är det praktiskt att hålla en rejäl träbit.
Och jag saknar dig, älskling. Inte så bra faktiskt.
Vi har en del inställda gigg. Det blev ingen konsert i Memphis-
- och arrangören i Mellanvästern har ställt in i St Louis och Kansas City.
Och... Des Moines. Jag vet inte, jag tror att det ligger i Indiana.
Jag trodde... Reta mig inte.
Det är inte förrän i april. Bra! Ja, gör det. Det är ju suveränt!
Milwaukee i Wisconsin. Ingen aning.
Du kanske måste flyga till New York och byta till Milwaukee därifrån.
Och jag älskar dig. Okej. Hej.
Mina problem är ur världen. Jeanine kommer och möter oss.
Hon skulle dekorera Neil Kites skyltfönster, men först i april.
- Kommer hon med prylar till oss? - Nej, hon följer med på turnén.
Hon sa att jag äter för mycket socker. Jag låter tjock i halsen.
Kan ni komma in lite? Radion spelar en bit av ert förflutna.
Det är inte sant!
Det där var så långt tillbaka som 1965. En gammal goding-
- med "The Thamesmen" som sedermera blev Spinal Tap.
De hade några hyfsade hittar, men ligger nu under "Var är de nu?".
Fan ta dig!
Jag vet inte om det här var så smart. Det känns inte bättre än på hotellet.
- Han skulle göra en tv-grej härifrån. - På "Somebody Up There Likes Me".
- Med stämmor. - All right.
Fast i samma tonart, tror jag.
Om jag sjunger...
Nej, du kan inte ta den tonen.
- Det är hyfsat. - Inte precis.
- Det låter raga. - Nej, inte med det här.
Det låter ren jävla barbershop. Barbershop-raga.
Tänk på vad du säger. Vi står inför The King.
Det här är otroligt nedslående.
- Men det sätter allt i perspektiv. - Ja, det är för mycket perspektiv nu.
- Föddes Spinal Tap 1967? - Hela världen förändrades då.
Vi hade precis släppt en singel som sålde enormt bra.
"Listen To The Flower People".
Vi gjorde en världsturné. Det var en dröm som gick i uppfyllelse.
Vem var trummis under den tiden?
Peter James Bond. Han dog också under mystiska omständigheter.
- Vi spelade på en jazz-blues-festival. - En blues-jazz-festival egentligen.
- Det var på Isle... - Isle of Lucy.
Det var tragiskt. Han exploderade på scen.
- Bara så där... - En grön blixt och sen var det slut.
Det fanns inget kvar. Jo... En liten grön droppe på hans trumset.
Det var mer en fläck.
Det är många som självantänder varje år. Men det skrivs inte om det.
Testar!
Test, test, test... Det här är mick 1.
- Han har mikrofonerna. - Vi tar "GSM".
Hallå, älskling! Jag har en överraskning till dig.
- Var kom du ifrån? - Var tror du? Från flyget så klart.
David, David, David!
O, det var skönt. Jag har velat göra det jättelänge.
Jag ska bära det med mig. Det där är filmteamet.
Jag berättade ju om filmteamet. Mart... Martin. - Det här är Jeanine.
Här är den! Här är den, killar!
"Smell The Glove", killar. Kom. Var är David? Kom hit, David!
"Smell The Glove" är här, David.
Ögonblicket vi alla har väntat på.
- Så där. Det räcker till alla. - Vänta lite...
- Är det provpressningen? - Nej, den är klar.
Är det "Smell The Glove" med Spinal Tap?
Det är fodralet. Den skickas ut till hela landet och alla affärer.
- Ska det stå nä hå' eller...? - Nej.
Det ska vara precis så enkelt, vackert och klassiskt.
- Det ser ut som svart läder. - Man ser sig själv i det.
- Det är som en svart spegel. - Jag tycker det ser ut som döden.
David, alla filmer handlar om döden. Döden säljer.
Jag tror att han har rätt. Det är nåt med den som är så svart...
Hur mycket svartare kan det bli? Svaret är: det blir inte svartare.
Jag tror att ni försöker få det att verka som om ni gjort det med vilje.
Nu får vi dras med en platta som ser skitdyster ut. Det är nedslående.
Det är nåt man har på armen, inte på grammofonen.
Jag tycker att det här är vändpunkten. Det är dags att kicka lite röv.
Med tanke på hur det gått för Spinal Taps tidigare trummisar-
-fruktar du för ditt liv?
När jag kom med i bandet sa de: "Jo, Mick, det är på det här viset..."
Och det skrämde mig lite grann, men det kan ju hända vem som helst.
Enligt sannolikhetskalkylen överlever du.
Mycket spännande. Det här datatrolleriet är spännande.
- Hur många planeter har du förstört? - Fyra fem, nu femte gången.
- Det här är Cindys första mustasch. - Är det?
- Jag tar av den. - Varför?
Jag går bak och ser vad de gör. Jag kan se det när du är klar.
- Du läste. Du kan läsa här. - Jo, men de har ett spel där bak.
Jag tänkte kolla in det nya spelet. Det är ett ubåts-spel.
Innan jag träffade Jeanine var mitt liv en kosmisk röra.
Jag använde den österländska filosofi som gled in över min tröskel.
Hon redde ut röran åt mig och gav mig en väg som jag kan följa.
Har du lika stort inflytande på hans musik?
Ja, jag lyssnar när han experimenterar med nya saker. - Visst gör jag?
Han spelar upp saker för mig när han har skrivit nåt nytt.
Jag säger om det är bra, dåligt eller skit.
Ja, hon är väldigt ärlig. Hon är brutalt uppriktig.
Vad säger de andra i bandet om det?
Hon ger mig brutalversionen och jag lindar in det åt dem.
Det är skitläskigt, för Nigel och Jeanine är så lika-
-men de kan inte...
De ogillar inte varandra, det finns mycket kärlek mellan dem-
- men det är nån slags sambandsväg som är blockerad eller nåt.
Det är vackert.
Jag gillar det. Jag har lekt med det i några månader nu.
Det är rätt långt från det du brukar spela.
Det är en del i en trilogi, en musikalisk trilogi i d-moll.
Som jag tycker är den sorgligaste tonarten.
Jag vet inte varför, men folk gråter direkt när man spelar den.
- Det här spelar blåset... - Det är jättefint.
Det är enkla slingor som slingrar sig om varandra.
Jag är väldigt påverkad av Mozart och Bach. Det är ett slags Mach-verk.
- Vad heter den? - Den heter "Lick My Love Pump".
- Har ni metallföremål i fickorna? - Ja.
- Ta ut dem och lägg dem i hinken. - Mynt, nycklar...
Stämgaffel. Jag är musiker och måste alltid vara stämd.
Det går fort.
Okej. Kan du ta av jackan?
- Jaha, det är blixtlåset. - Kom igen, sätt fart!
Kom här. Lyft på armarna.
- Några metallplåtar eller proteser? - Inte precis, nej.
- Kan du... - Gör det, gör det!
VÄLKOMMEN THE WIZ PÅ TURNÉ OCH SPINAL TAP
Hej Artie Fufkin, Polymer Records. Läget?
Tjena. Är du Derek? Artie Fufkin, Polymer Records. Läget?
Jag är er PR-man här i Chicago. Jag älskar er.
Du måste vara Nigel Tufnel. Jag har lyssnat på er i många år.
Artie Fufkin. - Och vem är du?
- Det är min nya vän Cindy. - Det här är Belinda.
Hej, Belinda. Artie Fufkin, Polymer Records. PR.
Vad händer här? Hej, killar. Artie Fufkin, Polymer Records.
- Och var är David? - Hej, David. Artie Fufkin. Läget?
- Vi har nåt kul på gång i morgon. - Det är maten!
Tack och lov. Civilisationen. Var ska jag ställa det?
På tisdag signerar Spinal Tap sin nya platta "Smell The Glove"
Vad är det du utsätter mig för? Jag trodde att vi hade en relation.
Det går dåligt. Vad ska jag säga?
Jo, men vad händer med skivbutiken och PR-grejen...
- Det är inget personligt, Artie. - Men hade vi inte en relation?
Jag känner mig skitdum. Jag vet inte vad som händer.
Det är jag som händer. Det var mitt fel.
- Massivt radiostöd, fick vi höra. - Vi övermättade marknaden.
Det är mitt fel. Jag dabbade mig.
Jag sabbade tajmingen. Jag har ingen tajming.
- Kan ni göra mig en tjänst? - Vad då?
Sparka mig i arslet, okej? Sparka mig i arslet och njut av det!
Jag ber er inte, jag kräver det!
Vi har låtit dem vänta länge nog. Vi spelar en låt.
- Kom igen, Mick. - Kom, mr Shrimpton.
- Rock'n'roll - Rock'n'roll
Rock'n'roll! Då kör vi.
- Det här blir häftigt. - Nej, det där är ingen utgång.
- Häråt - Jaha, häråt...
- Vänta Det ser bekant ut. - Lyssna
Helvete!
- Nu tappar vi det inte. - Var fan är Ian?
Vi måste dit på nåt sätt. Vi har ju varit på scenen.
Vi spelar i bandet som spelar i kväll.
In genom den dörren, ner i korridoren och sväng höger. Sen ett utsprång...
Utsprång till vänster. Gå rakt fram.
Gå rakt fram, sväng höger två gånger och på första dörren hänger skylten:
"Endast behörig personal". Det är dörren till scenen.
- Tror du det? - Ni är behöriga. Ni är väl musiker?
Tack så mycket. Rock'n'roll!
- Rock'n'roll - Nu kör vi!
- Här? - Nej, häråt.
- Rock'n roll! - Hej, Cleveland! Hej, Cleveland!
Satan!
- Ni måste ha gått fel. - Vi måste gå en annan väg.
En annan väg, en annan väg...
Jag avskyr att gnälla, men den svarta plattan har förstört allt för oss.
Den spelas mycket i radio. Det är lugnt.
Det hade kanske gått bättre om plattan hade mixats rätt.
- Jo, det är sant, men... - Men den var helt fel mixad.
- Felmixad? Var du där? - Nej, men hon har hört plattan.
- Och du tycker den är felmixad? - Man hörde knappt sången.
- Intressant att hon för det på tal. - Hon vill höra sången.
Det är som om jag sa att du använder fel balsam för ditt hår.
- Man gör inte hårdrock med dobly... - Med vad? Med vad då?
- Med dobly. Man kan inte... - I Dublin?
Hon menar dolby. Ni vet vad hon menar.
- Det får du äta upp. - Lägg av.
Kan jag få ordet ett ögonblick? Jag har nåt att visa för er.
- Jeanine har jobbat hårt med dem. - Jag har en ny imageidé.
Utforma bandets scenlook efter zodiakens tecken.
Det här är Viv. Han är Våg. Det är en slags yin-yang-look.
Det här är Nigel. Han är Stenbock. En slags get-look.
Är det ett skämt? Ursäkta, är det ett skämt?
Vänta lite. Jag älskar den här. Jag önskar att jag var Kräftan.
- Den var snygg... - Det här är du. Ge det en chans.
David, David, David. Vänta lite.
Har du nån aning om hur mycket det kostar att klä ut alla till djur?
Det är inte djur, utan stjärntecken. Ett sätt att råda bot på tristessen.
Det är sant. Jag tror att min hade sett bättre ut med dobly.
- Håll klaffen! - Om ni inte kan vara toleranta...
Det finns lösningar på våra problem. Jag tror att vi vet vilka de är.
- Om vi är förnuftiga kan vi säga... - Får jag komma med ett förslag?
Stonehenge. Det är den bästa scenografi som vi haft på scen.
Vi har inte prylarna. Vi har inte Stonehenge.
- Vänta lite nu... - Jag tycker inte det är nån dum idé.
Vi har inga problem musikaliskt. Det är enkelt, vi tar den här...
Jag vet, men vi har den inte längre.
Jag vet, så vi bygger en ny. Den här.
Det fixar jag.
Ordnar du det bara så där? Ska nån bygga det efter det där?
Känner du i samarbetet med David-
- att du får chansen att uttrycka dig själv musikaliskt som du vill?
Ja, med mina solon. Mina solon är mitt varumärke.
Det är perfekt. Det är rätt proportioner. Det blir den färgen?
- Ja. - Det ser nästan ut som äkta vara.
När vi får den riktiga prylen så ser den exakt ut så här?
Jag förstår inte... När ni får den riktiga prylen?
- När ni bygger den riktiga... - Men det var det här ni ville ha, va?
- Va? - Det här är den.
Är det här den?
Påstår du att det här är allt? Är det här scenografin?
Har du nånsin varit vid Stonehenge? Triptykerna är sex meter höga.
Man kan stapla fyra man vid dem. Det här är vansinnigt. Det är fel.
Det var det här jag blev ombedd att bygga. Det står 18 tum här.
- Jag fick den här servetten... - Glöm det! Skit i servetten!
Det var inte bandets fel.
Felet var att Stonehenge-monumentet riskerade att krossas av en dvärg.
Det förringade dess enorma storlek.
- Du förstorar det. - Att förstora det hade varit smart.
- På Nigels ritning stod det 18 tum. - Ja, och det är det jag menar.
Att han inte kan skilja på fot och tum är inte mitt problem.
Du är väl inte lika virrig som han? Det är väl inte din uppgift.
Min uppgift är att göra det som bandets kreativa element ber mig göra.
- Publiken skrattade. - Det var roligt.
Ja, fan! Det var inte kul att stå på scen, men backstage var det kul.
Vi kanske kan fixa koreografin så dvärgarna inte trampar på den.
Det är inte det. - Det är typiskt dig att ta på dig mer än...
- ...du klarar av. - Inte första gången du sjabblar, va?
- Vi har sett stora hål i ekonomin... - Ursäkta Det här är ett bandmöte.
- Vad gör du här? - Är hon med i bandet eller är hon körtjej?
Varje gång det blir problem i den fantasivärld som ni har byggt upp-
- börjar ni gråta som ett gäng fjolliga frisörer.
Det är bara ett problem. Det löses. Ni kan inte leva i en bubbla.
Om det löstes vore det bra, men vad löstes i kväll?
För varje sak som går snett blir hundra saker rätt.
Vet ni hur jag fördriver tiden? Jag sover två tre timmar varje natt.
Inget sex och inga droger för Ian. Jag letar rätt på försvunnet bagage.
Jag hittar mandolinsträngar mitt i Austin. Det är mitt jobb.
Du kanske kan hitta andra som gör det så du kan koncentrera dig på scenen.
- Ska jag bli turnémanager? - Nej.
Det David försöker säga är att du kanske behöver lite hjälp.
- Lite hjälp? - Det är mycket enkelt.
Det finns kanske nån i organisationen som vi inte behöver betala extra för.
Eftersom hon redan finns i vår mitt...
- Hon? Hon? Vänta lite. - Vem tror du att jag menar?
Jag hade aldrig trott att du menade henne.
- Jag erbjuder mig att hjälpa till. - Nej, du vill bli manager med mig.
En sak ska du ha klart för dig: jag delar inte jobbet med en tjej-
-bara för att hon är din flickvän.
Du hade inte kunnat vara manager för en skolklass. - Tyst nu!
Jag säger så här: jag är inte manager med dig eller nån annan kvinna.
Dra åt helvete, allihopa! För jag slutar! Så det så. Hej då!
Får jag fråga om nåt praktiskt?
- Gör vi Stonehenge i morgon? - Nej, vi gör fan inte Stonehenge!
Okej, vi är klara. Tack.
Här är biljetter. Planet lyfter 15.10 och landar i Colorado kl. 16.00.
- Limousinerna kör oss till The Lodge. - 100 m från Rainbow Trout-studion.
- Jag har ordnat ett gäng diagram. - Det här är helt suveränt.
Nu vet vi att bandets tecken är Jungfrun.
Saturnus är i det tredje huset. Och det är lite skumpigt.
Men då Jungfrun är ett av zodiakens mest intelligenta tecken...
- ...kommer vi att klara det fint. - Ja, det är så tydligt. Solklart.
- Nigel, här är dina sidor. - Nej, han har en.
Tänk vilken röra en turné brukar vara. Nej, han har en.
Det jag vill förklara är att Denver...
Hur vill du beskriva din relation till David. Har den förändrats?
Inte precis. Vi har blivit vuxna. Nej, inte precis.
Vi känner oss ofta som barn. När vi spelar med. Närmre varann än bröder.
Bröder bråkar alltid och är oense om allt möjligt.
Vi har en relation som går mycket djupare.
Han kan inte spela gitarr längre. Om han kunde hade han satt det.
- Sticker du? Toppen, toppen...! - Vad ska vi göra då?
Vi ska spela låtjäveln! Vi har lagt 1,5 timme på att rigga mikrofonen.
Vet du vad som hade gjort det mycket enklare?
Spela den själv. Utan nån jävla ängel svävande över skallen på dig.
Det var bara det som saknades.
Du kan fan inte koncentrera dig på grund av din jävla fru.
- Hon är inte min fru. - Du kan inte koncentrera dig.
Vi kan fan inte spela in låten. Det är otroligt.
Håller jag på att bli galen? Vad har det här med saken att göra?
Vi är lyckligt lottade i så måtto att vi har två visionärer i bandet.
Både David och Nigel är poeter, som Shelley och Byron och såna.
De är varandras motsatser som visionärer. Som eld och is.
Min roll i bandet är att stå mellan dem, som fesljummet vatten.
Vi hinner inte till hotellet, vi åker till basen.
- Till vad? - Basen?
- Till Civic Arena, va? - Nej, det blev inget.
Vad menar du? Vet du det, men inte vi?
Vi ska till flygbasen. Den planerade konserten ställdes in.
Är ni löjtnant Hookstratten? Jeanine. Det här är Spinal Tap.
Löjtnant Bob Hookstratten. Välkomna till Lindbergh-basen.
- Första besöket på en militärbas? - Ja.
Vi är jätteglada över att ha er här. Vi är stora beundrare av er musik.
Jag menar inte er personligen, utan hela rocksound-genren.
Låt mig förklara. Det här är vår månatliga rast/vila-helg.
Vi kan släppa ner håret och koppla av. Jag ser att ni har ett försprång.
De frisyrerna hade inte godkänts här. Fast jag börjar också bli långhårig.
De kan tro att jag är med i bandet. Jag skojar. Ska jag visa er runt?
Den här vägen. Känner ni till bandet Four Jacks And A Jill?
Om ni är i Kansas City och vill höra bra musik, titta in på Ramada Inn.
Jag vill att ni börjar spela cirka kl. 1900. Om det går bra.
Nu är hon runt 1830.
- Så det är om 50 timmar? - 120 timmar?
Det är om en halvtimme. Plus minus nån minut.
Vi vill bara få det överstökat. Spelar ni ballader så jag kan dansa?
Han sabbade gigget helt. Han bara gick.
Han kan inte sitta hemma och få betalt. Vi måste skaffa nån ny.
- Har han slutat förut? - Nej, men...
Fast i rockvärlden är det vissa förändringar som ibland äger rum.
Man ska bara flyta med. Du vet hur många som har spelat med oss.
37 personer har spelat i bandet genom åren.
Om ett halvår saknar jag nog inte Nige mer än jag saknar-
- Ross McLochness, Ronnie Pudding Danny Upham eller Danny Schindler.
Det kan jag inte fatta.
Att du buntar ihop Nigel med folk som du spelat med korta perioder.
Jag hade kunnat deppa ner mig, men man måste vara realistisk.
- Vad händer med bandet nu? - Vad menar du?
- Han kommer väl inte tillbaka? - Nej, vi ska inte jobba ihop igen.
DOCKTEATER OCH SPINAL TAP
Jag har sagt det hundra gånger. Spinal Tap först, sen dockteatern.
- Visst stärker det moralen? - Vi har i alla fall en stor loge.
Är den större än dockteaterns? Härligt.
Viv, kan du spela en basgång som den Nigel la i "Big Bottom"?
- Kommer du ihåg den? - Ja, jag har två händer och kan spela.
- Det är bra, vi kan spela den. - "Hold" och "Heavy" är strukna.
"America" kan vi inte göra. Det är Nigels låt.
- Fint litet set. Mysiga tio minuter. - Vad gör vi? Vi har inget att spela.
Jag vet vad vi måste göra. "Jazz Odyssey".
Vi spelar inte en fritt improviserad jazzlåt för en festivalpublik.
Ni bevittnar återfödandet av Spinal Tap Mark II.
Hoppas ni ska gilla vår nya stil.
På bas har vi Eric Smalls. Han skrev den här.
Turnéns sista konsert. Hur känns det?
Är det slutet för Spinal Tap eller fortsätter ni några år i Europa?
Jag tror inte att slutet kan slås fast såsom varande slutet.
För hur känns slutet? Det är som att försöka extrapolera-
- universums slut. Om universum verkligen är oändligt-
- vad betyder det och hur långt är det?
Vad finns bakom det som stoppar det? Så vad är slutet? Det är min fråga.
- Bra med folk. - Visst är det?
Det är svårt att fixa i sista minuten. Man fixar det inte över en natt.
David, vi fick en 15-årstripp.
Vem vill vara 45-årig rockare och fjanta sig för folk hälften så gamla?
- Kräma ut medelmåttig headbang-skit. - Det är under vår värdighet.
Vi kan ta alla projekt som vi trodde att vi inte skulle hinna med...
- ...och väcka liv i dem. - Kommer du ihåg Luton?
På Luton Palace talade vi om en rock- musikal om Jack Uppskärarens liv.
- Just det, "Saucy Jack". - Nu kan vi göra den.
- All fritid gör tiden så töjbar. - Det är en frihetsgåva.
Jag har velat spela in mina akustiska låtar med London-filharmonikerna.
Vi har tur. Folk borde avundas oss.
- Jag avundas oss. - Jag med.
Det ordnar sig, va?
- Vi ska få dem att sakna oss. - Hoppas det.
- Jag stämmer. - Det är dags att gå, va?
- Kommer du? - Ja.
- Här för att se konserten? - Ja. - Hej, Mick.
Kom du hit för att hänga backstage som en äkta rockare?
- Jag är en budbärare. - Jaså?
- Jag stötte på Ian och... - Ian? Åh, den andre döde mannen, ja.
"Sex Farm" ligger på listan i Japan.
- Spinal Taps version av "Sex Farm". - Den låg femma i förra veckan.
Så han bad mig fråga er-
- om ni vill återförenas för att göra en turné i Japan?
Så du kom tillbaka för att koppla in våra respiratorer?
Som genom ett trollslag ska du väcka oss till liv? Skulle du det?
Jävla fräckt av dig att komma hit.
Jag förmedlar bara informationen.
Det är dags att gå. Vi hinner inte diskutera det här nu. Kom.
- David. Gör en bra spelning nu. - Ja, okej.
Nigel Tufnel på sologitarr!
Känner du att du har förblivit barn och kört fast av att spela rockmusik?
Nej. Det känns som att åka till en nationalpark eller nåt sånt.
De skyddar älgen. Det är min barndom. Där uppe på scen är det älgen.
Känner du dig som en skyddad älg på scen?
Jag prenumererar på klassiker i "Namne-serien" på kassett.
Man får kända författares verk lästa av skådisar med samma efternamn.
På den här läser Denholm Elliot T.S. Eliot.
Danny Thomas läser "Ett barns jul i Wales" av Dylan Thomas.
Nästa månad läser MacLean Stevenson Robert Louis Stevenson.
Intressant.
Man får också kortare verk av Washington Irving lästa av en "Dr J".
Det är Julius Irving. Han är basketspelare.
- Gillar du den? - Den är fin.
Det är mitt inre tryckt på en t-shirt. Helt medicinskt korrekt.
Så om vi tog bort allt kött och blod hade vi sett det? Fast inte grönt, va?
Det är grönt. Du vet hur blod ser blått ut.
Det är bara venens färg. Blodet är rött.
Det är kanske inte grönt. Jag sover i den ibland.
Denis Eton-Hogg, Polymer Records vd, adlades nyligen.
Varför adlades han?
Det konkreta skälet var att han grundlade Hoggwood.
Ett sommarläger för bleka unga pojkar.
David St. Hubbins. Jag måste medge att jag aldrig har hört det namnet.
Ett ovanligt namn. Han var ett ovanligt, inget känt helgon.
- Har Hubbins den helige funnits? - Ja.
Han var kvalitets-skors skyddsängel.
Ni spelade i huvudsak för en vit publik...
- Är er musik rasistisk på nåt sätt? - Nej, självklart inte.
- Vi säger: "Älska din broder"... - Vi säger det inte bokstavligt.
Vi menar det inte bokstavligt, men vi är inga rasister.
Det borde gå fram.
Vi har utvecklats musikaliskt. Skräpet vi gjorde i början var fånigt.
Med en låt som "Sex Farm" tar vi den sofistikerade synen på sex...
Sex på en bondgård?
Om jag frågar dig om din livsfilosofi eller ditt motto, vad svarar du då?
Ha roligt för jämnan.
Det är min filosofi.
Jag tror på nästan allt jag läser-
- och det gör mig mer selektiv än dem som inte tror på nåt.
Har du ett motto du lever efter?
Jag gillar att tänka på sex, droger och rock 'n roll. Det är mitt liv.
- Vad ska det stå på din gravsten? - "Här vilar David St. Hubbins"...
- ... "och varför inte det?" - Summerar det ditt liv?
Nej, det var det första jag kom på.
- Jag älskar fisk. - Vad då för fisk?
I USA har de torsk. Det gillar jag. Och jag gillar tonfisk på burk.
Inga ben.
- Vad hade du gjort utan musiken? - Jag hade varit heltidsdrömmare.
Jag hade larvat mig och skämt ut mig. Då hade jag inte stått på nån scen.
Jobbat med barn.
Så länge man får sex och droger klarar jag mig utan rock 'n roll.
Jag kunde väl ha jobbat i nån slags affär.
- Eller sålt nån slags vara. - Säljare?
Ja, kanske i en herrekipering. Eller typ i en... hattaffär.
- Vad har herrn för storlek? Svara. - 58.
Jag tror att vi har det. Nåt sånt kunde jag göra
- Hade du varit lycklig med det? - Nej, de är slut. Kan ni ha svart?
- Sånt hade jag nog kunnat göra. - Hade du varit lycklig med det?
Jag vet inte. Vad är det för arbetstider?